Димитър Бояджиев
Пурпурният запад угасна

chitanka.info

Пурпурният запад угасна,

долини, чукари — в мъгли.

В душата си с клетва безгласна

Бог вредом нощ тежка хвърли.

В пустиня съм сякаш — такава

безмълвност отвсякъде вей.

Вечерникът само повява

и сухите листе пилей.

Как тъжен е техният шопот!

В душата измъчена той

пробужда метежния ропот

на спомени горки безброй…

Безмълвен се скитам и чезна,

как чезнат долини, гори —

че сетно сиянье изчезна

и никой не чака зори.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.